Mit land har ligget i krig, så længe jeg husker.
Krigen udkæmpes ikke med våben og kampvogne.
Det er et økonomisk angreb mod hele vores samfund.
Med sanktioner har man forsøgt at fremtvinge et økonomisk kollaps.
Hvilke konsekvenser får det?
Et land, der er knækket af verden.
Et land, der må knæle for Vesten eller straffes yderligere.
Vesten bruger milliarder på at forny sit kernevåbenarsenal.
Man bevæbner verden, men nægter os evnen til at forsvare os.
Vi har tigget og bedt, og nu siger vi, at det må være nok.
I dag ændrer alt sig.
I dag bringer vi atomvåbnenes farer, som jeres lande er så glade for-
-til hjertet af FN.
Af sted.
- Hvor er den anden? - Han er død.
Michael, jeg beklager.
Gå frem.
Ned på knæ. Nu.
WIEN, ØSTRIG
Du lytter ikke. Hun er på vej til Geneve med en atombombe.
- Umuligt. - Du må stole på mig.
Hun var i Paris for bare en time siden.
- Hun har lagt et vildspor ud. - Situationen er under kontrol.
Og det er ikke længere din bekymring.
Det er slut for os. Vi har fået ordre til at vende tilbage London.
- Sektor 20 er opløst. - Sådan noget lort.
- Og hvad så? Jeg har fået nok. - Hvad med Li-Na?
- Ifølge Ridley er hun i Paris. - Tror du på det, chef?
- Man adlyder sine overordnede... - Tror du på det?
- Nej, det gør jeg ikke. - Så tager vi til Geneve.
Foreslår du, at vi skal trodse en direkte ordre fra ledelsen?
Præcis.
- Michael? - Jeg er frisk på lydighedsnægtelse.
En sidste mission. Kom.
FN holder en nedrustningskonference. Det må være der, Li-Na slår til.
Alle Nordkoreas fjender er samlede.
Det forarbejdede uran fra 20.000 nedlagte russiske atomsprænghoveder-
-blev sendt til reaktorer i USA.
Disse reaktorer står for ti procent af hele USA's elforsyning.
I skal ligne turister, så opfør jer naturligt. Det bliver ikke let.
Regeringen benægter alt, hvis det går galt.
Jeg føler mig nøgen uden pistolen. Er det sært?
Nej...
"Fluidium" af Kinga Azur.
Et klassisk eksempel på abstrakt ekspressionisme.
Michael... Jeg er skideligeglad.
Spidsborger.
Skaf et sikkerhedskort.
Hvis hun kan smugle en bombe ind, må vi også kunne komme ind.
Hele byen er i fare. Vi må handle hurtigt.
- Undskyld. - Det gør ikke noget.
Skulpturen er et klassisk eksempel på abstrakt ekspressionisme.
- Du kan din kultur. - Jeg hygger lidt med det.
Denne vej, tak.
"Jeg hedder Damien Scott, og jeg hygger."
- Enten har man det eller ikke. - Har du det?
- Jeg har det. - Zero, vi går ind.
I er i systemet efter jeres anholdelse i Wien.
Der er vagter og kameraer overalt, så se ned.
En kop te, tak.
Vent... De to der. Se deres gang.
- De to? - Se, hvor de går hen.
Vi har dem. Send en patrulje til område 3.
Vi er på vej til område 3. Lås alle døre.
Nej.
- Op med hænderne. - Vi fór bare vild.
Hænderne.
Jeg arbejder for den britiske efterretningstjeneste.
Ifølge vores oplysninger er du eftersøgt for et bankrøveri i Wien.
Der er en kvinde ved navn Han Li-Na.
Hun er nordkoreaner fra Bureau 39.
Hun er her under et andet navn.
Rapportér det.
Det er ikke spekulationer.
- En atombombe truer byen. - Det sker virkelig.
Så en ud af ti pærer i USA-
- får strøm fra gamle russiske kernevåben.
Nedrustningen...
Vi kunne bruge nogle af de pærer nu.
Indled fase 1.
Gør nu bare dit job...
Det er det, jeg taler om. Præcis det her.
- Bliv her. - For pokker da.
Bliv siddende. Alt bliver sikkert snart normalt igen.
Alt er under kontrol.
Løb. Kom så.
Alle skal forlade bygningen. Dette er ikke en øvelse.
Bravo 1 og 2, kom.
Hold kæft.
For helvede da.
Hej, makker.
Jeg skal lige have dem her af.
- Tak. - Vi går til højre.
Mine damer og herrer, undskyld afbrydelsen-
- men jeg tror, at det er slut med at tale.
Gå. Gå.
Bliv. Gå.
Gå. Bliv.
- Gå. - Af sted.
Du...
Du bliver helt sikkert.
Bygningen er afspærret. Indled fase 2.
Når bomben er aktiveret, detonerer den efter ti minutter.
Vi skal være ude på seks minutter, hvis vi skal nå helikopteren.
Hvad hvis vi ikke når den?
Så står vi side ved side.
Og vi ved, at det, vi gør, kommer til at vække vores land fra dets dvale.
Vi er her, og rådet sidder her.
Det er den vej. Jeg følger efter dig.
Chef, det er oberst Locke fra den britiske efterretningstjeneste.
Sektor 20 for at være præcis.
Det var jer, der dræbte Leo Kamali.
De to, der gjorde det, er derinde lige nu.
Endelig gode nyheder.
Værsgo...
Kontrollér ham.
- Du må sende dine mænd ind. - Der er afspærret.
Panserdøre og bombesikre ruder. I nødsituationer...
Ja, hvis Li-Na har gidsler, skal vi blive væk. Det ved jeg.
Og det ved hun også. Det er sådan, hun holder jer væk.
- Jeg skal adlyde ordrer. - Hun har en atombombe.
Det er ikke bekræftet.
Du er en soldat i felten. Det eneste vigtige nu er din beslutning.
Her.
Pis.
- Der er mænd klokken tre. - Trapperne.
Fuck dig.
Kom.
Vi har et problem.
Undskyld. Vi er de gode.
Kom med mig.
Der er mange kameraer at holde styr på. Jeg må have overset dem.
Du åbner alle døre i området.
De skal tro, de har styr over deres egen skæbne.
De må ikke vide, hvem der styrer dem.
Tag over.
Lås dem inde i zone B, til de ikke længere kan gemme sig.
Ham kender jeg.
- Bliv her. - Se på mig.
Vi skal op over mødesalen. Kender du en indgang?
Der er en trappe til fjerde etage.
- Mikey, giv mig kortet. - Vis os vejen.
Læg hånden på min skulder og følg mig.
Følg efter ham.
Pokkers...
- Pis. - Der er en anden vej.
- Er vi lukket inde? - Lukket inde er et stort ord.
Ørerne...
Ja, vi er lukket inde.
- Hvad er der i vejen med dem? - Scott...
- Der er kameraer overalt. - Tror du, at de låser os inde?
Ja, for at dræbe os.
Giv mig nøglerne. Vi slukker kameraerne.
Her. Jeg har fundet det. Jeg slukker kameraerne.
- Hvilken ledning? - Det ved jeg ikke. Alle?
Vi har intet billede. Jeg har mistet dem.
Jeg har fundet en udvej.
Nu.
Sådan.
Frit.
Følg ham. Pis, der kommer fjender, Scott.
Åbn døren.
Åbn den, sagde jeg. Nu.
De er sluppet væk.
Og de forsøger at komme ind for at standse os.
Så vi venter ikke længere. Kom tilbage nu.
- Vi er som rotter i hendes labyrint. - Som skyder hende i hovedet.
Dørene er stadig låst. Vi når aldrig til mødesalen.
Måske ikke.
Der er nok ingen strøm til elevatorerne.
- Vi har ikke brug for strøm. - Det er en god ide.
Tag den her og gem dig et sikkert sted.
Jeg har en søn. Han bliver fem år i weekenden.
- Har I prøvet det her før? - Ja.
Så er det sikrere at følge med jer.
Vi flygter ikke fra balladen. Vi er ude efter ballade.
De blev skudt i ryggen. De flygtede, og se, hvordan det gik.
Vil du med? Så tag pistolen.
Det er let nok. Men kig ikke ned.
Det går godt. Men kig ikke ned.
Mike... Sagde du ikke, at strømmen var taget fra?
- Ja, det burde den være. - Nej, for der kommer den.
- Træd ned på den i rette tid. - Træd ned på elevatoren. Stille.
Gør det på tre. Tre, to, et, træd ned.
Det er fire.
- Tre, to, et, nu. - Hun forstår, hvad jeg mener.
- Hvornår skal jeg gøre det? - Nu.
Fuck.
Hop af nu.
Giv mig hånden.
Er du okay? Godt.
Jeg sagde jo, at vi var ude efter ballade.
Vi har ingen tid at spilde. Lad os begynde.
Altså...
Det er i orden.
Jeg er John Turner, USA's repræsentant...
Det ved jeg. "Verdenssamfundet har fordømt Nordkoreas indsats-
- for at udvikle sit atomprogram." Lyder det bekendt?
Du taler om sikkerhedsrådets resolution 2094.
- Som du var medforfatter til. - Vi tilbød bistand.
- Og tog den fra os igen. - For at stoppe atomvåbenspredningen.
Jeg tror på et fredeligt samarbejde mellem os.
Nej, du afbrød mig.
Du tror kun på det bedste for dig selv. Du er amerikaner.
Jeg vil ikke afbrydes igen.
Aktiver bomben og indstil tiden.
Tænd kameraerne, så verden ser vores sidste kamp.
Du der. Kom her.
Kameraet...
Ret det mod scenen.
Mit land har ligget i krig, så længe jeg husker.
Vi må nok hellere skynde os.
Du tager mødesalen, og jeg åbner dørene.
- Kom. - Nej.
Jeg beklager. Det kan jeg ikke lade jer gøre.
- Hvad laver du? - Det, jeg er oplært til.
- Det, jeg har ventet på i mange år. - Ved du, hvad hun vil?
En atombombe, her og nu.
- Tænk på ødelæggelsen. - Læg jeres våben.
Dit eget land vil ikke kendes ved hende. Det handler ikke om regimet.
Hun handler på egen hånd.
Scott?
Det er okay. Hvor længe har du arbejdet her for Nordkorea?
I ni år.
Det er længe.
Dit barn, var det en del af planen?
Jeg forstår det godt.
Den virkelige verden ændrer på tingene.
Livet blev måske ikke, som de planlagde det for dig.
Sænk dit våben.
Behold den her.
Du kunne have skudt os.
Du havde mange chancer.
Men du gjorde det ikke.
Du håbede, at det ikke ville ende med det her.
Men det er det.
Så nu må du træffe et valg.
Hvad betyder mest for dig? Dit barn eller dit job?
Vi har tigget og bedt, og nu siger vi, at det må være nok.
I dag ændrer alt sig.
I dag bringer vi atomvåbnenes farer til hjertet af FN.
Du havde ret. Jeg burde have sendt mine mænd ind tidligere.
Du traf en beslutning. Det er vores job.
Nu kan du træffe en til og bede til, at det ikke er for sent.
Stands.
Gå frem.
- Hvor er den anden? - Han er død.
Michael, jeg beklager.
Det er imponerende, du er kommet så langt.
Din anerkendelse interesserer mig ikke.
Gå frem. Ned på knæ.
Fint nok.
Nej.
Det var en god dag på kontoret. Gå nu og ud og køb is til dit barn.
Ud, alle sammen.
Kom så.
- Få dem ud. - Kom så.
Kom nu.
Hvad er deaktiveringskoden?
Det er øjeblikke som disse, der forandrer historien.
Det var ikke det, jeg spurgte om.
- Scott, hvordan ser det ud? - Fem minutter og ti sekunder.
Skynd jer.
Li-Na, der er mindst ni grunde i den her til-
-at du skal fortælle mig koden.
Otte grunde mere. Giv mig koden.
Tre...
Tre, syv, fire, et.
- Ja? - Ja.
Vent... Nej, et minut og 57 sekunder.
55, 54... Det er den forkerte kode.
Giv mig den rigtige kode.
Li-Na, se på mig.
Det gør ingen forskel. Vi har altid været villige til at dø.
Men ikke sådan her.
Ingen skal dø sådan her.
Pis.
- Jeg løber tør for muligheder. - Det gør jeg også.
Jeg har aldrig prøvet det her før.
- Hvad laver du? - Ringer til en ven.
- Er det "Hvem vil være millionær?" - Nej, det er "Hvem vil overleve?"
- Mitchell. Det er Damien Scott. - Hej. Det er længe siden.
Jeg har en improviseret atombombe. Tre ledninger fra C4 til strømkilden.
Der er en blå, en brun og en rød. Hvilken skal jeg klippe?
- Hvad sagde du? - Atombombe med tre ledninger.
Blå, brun og rød.
Hvilken skal jeg klippe? Der er 59 sekunder tilbage.
- Laver du sjov? - Nej, for helvede.
Okay, vent... Fortæl præcis, hvordan den ser ud.
Som dødsstjernen med en masse ledninger.
Jeg har aldrig set noget lignende.
Den har sprængobjektiver-
-reflektor, tre ledninger.
En rød, øst, fører til strømkilden.
En blå, vest, fra C4 ned til udløseren.
- Brun, lige i midten. - Er der andet?
Andet? Der er 34 sekunder.
Kan du skifte ble og snakke med venner senere?
Ikke nu, for fanden.
Det er ikke den brune, den er falsk.
- Jeg mener det. - Ikke den brune...
- Blå... - Er du sikker?
- Nej. Hvorfor tror du, jeg stoppede? - Mener du det?
Der er ledninger, timer og en bombe.
Nej, vent, det er den røde.
Jeg er hundrede procent sikker.
Han er helt sikker på den røde. Han var vildt god til det.
- Han sagde rød. - Han brød helt sammen.
Hvis han siger rød, siger jeg sgu blå.
- Det er noget af en beslutning. - Ja. Det var dejligt at kende dig.
Det røvhul.
Damien, er du der?
- Damien? - Det var den blå.
- Det sagde jeg. - Nej. Fuck dig.
Hils Sadie og barnet. Du skylder mig en øl.
- Vi må gå. - Lad mig sige farvel.
Det har du lige gjort.
- Frit. - Kom.
Stands. Sænk våbnene.
Sænk våbnene.
- Sænk våbnene. - Fuck jer.
- Det var meget diplomatisk. - Schweiz er neutralt.
- Jeg er ligeglad med, hvad han vil. - I skal give os fangen.
Ellers ser vi jer som fjender.
- Hvad fanden laver du? - Regeringen har opløst jer.
- Hun er vores fange. - Jeg har ordrer oppefra.
- Godt, jeg henter mine mænd. - Det kan jeg ikke tillade.
Så må du skyde mig i ryggen, men du adlyder jo bare ordrer.
Stands. Stands.
- Hvad vil du gøre? - Jeg vil helst ikke slås med dem.
Hvis de får hende, er det slut. Hvis vi afleverer hende, bliver vi helte.
- Hvorfor betyder det pludselig noget? - Det betyder noget for dig.
Det er dit liv. Jeg vil ødelægge mange ting, men ikke det.
- Tak, det er rørende. - Sænk våbnene.
Hop ind.
- Ind i bilen. - Kom så.
Englændere.
Hvad sagde hun?
Julia.
Hendes sidste ord...
Hvad var de?
Hun sagde, du ville komme efter mig. At jeg ikke kunne gemme mig.
Hun havde ikke fortjent at dø.
Nej, det havde hun ikke.
Gå.
- Charles, det er Philip Locke. - Jeg har forsøgt at nå dig.
- Jeg har haft travlt. - Det hører jeg. Har I Han Li-Na?
Ja. Hun var såmænd i Geneve.
Hvis I kommer med hende, lover jeg, at Sektor 20 genstartes.
Regeringen får intet valg. Jeg giver jer et afhentningssted.
Og Philip... Jeg tog fejl.
Og jeg er glad for, at du havde ret.
I risikerer jeres liv gang på gang.
I giver alt.
Men mænd, som sidder bag skrivebord, og som aldrig oplever kamp-
- og som aldrig forstår de valg, I skal træffe, dem adlyder I.
- Vi er soldater. - Nej...
I er meget mere end det.
Det er Mason og Faber. Vær på vagt.
Kom.
- Ud. - Når hun er afleveret, er jeg færdig.
Hun har ret. Jeg har givet mit land alt. Min verden, min søn, alt.
Jeg har ikke mere at give. I kan gå tilbage I aktiv tjeneste-
-men jeg stopper.
- Det her er forkert. - Hold mund.
I kan også mærke det.
- Philip. Mine herrer. - Hvad skal de her?
Regeringen har bedt Stillwater om hjælp. Det er lettere.
Lejesoldaters handlinger kan benægtes. Korea var et kaos.
- Du har talt med deres regering. - Ingen vil risikere krig.
- Det er noget lort. - Ja. Det er trist, at I sidder i det.
Det gør vi ikke længere. Her er jeres fange.
- Vi smutter. - Med al respekt, så stopper vi.
Chef?
Jeg forstår, og jeg beklager, at det er endt sådan her.
Men du gav os hende, og det betyder mere, end jeg kan sige.
Jeg henter ham.
- Chef... - Scott.
Kom her.
Bliv der.
Vi flyver væk i helikopteren.
Giv mig din lighter.
Løb.
Kom så.
Løb.
Ind.
- Kan du flyve sådan en? - Det får vi jo at se.
Hold den lige.
- Det skal nok gå, chef. - Det gør ikke noget.
Se på mig. Du skal nok klare det.
Vi løser det her.
Det gør ikke noget, Michael.
Nej...
Tal ikke.
Nej...
Chef. Kom her.
Lort.
Vi styrter.
Simon Terp www.btistudios.com?